EFTERÅRET 1341
Søstre. Velkommen hjem. I kom sikkert hjem.
Det er godt at være tilbage, moder.
Vi har bedt for jer. Hvad bringer I af nyt?
- Vi fandt kongen og krigen. - Jeg kan kun forestille mig det.
Jeg beder til, I ikke kan. Jeg kunne ikke forestille mig noget så grusomt.
Gud prøver os. Mens I var væk, er Godwyn begyndt at bygge sit palads.
- Med vort guld? - Med vort guld, ja.
Så var rejsen ikke forgæves. Dette vil standse ham.
- Smøreri på bagsiden af et kort. - Hastigt nedfældet på slagmarken.
Det byder jer at give os pengene igen til vores sygehjem.
- Jeg ser ikke kongens segl. - Nej, for det er i England.
Hvis I betvivler brevets ægthed, giver kongen jer sit ord.
Personligt?
Selv hvis brevet skulle være ægte, kommer kongen næppe til Kingsbridge.
Jo, det antydede han. I ville i så fald miste jeres position.
Og hvis vi er heldige, jeres hoved.
Han er konge. I er nonne.
Hvad kan I dog have gjort for at nyde hans velvilje?
Det må I tænke over... prior.
Tak, søster Caris. Stands byggeriet nu.
Rejsen har lært mig meget om verdenen.
Det var krig. Mænd, der dræber hinanden for magt eller jord.
Ikke kun hinanden. Kvinder, børn, dyr.
Jeg kan end ikke foregive at tro længere.
På hvad?
Jeg tvivlede på Guds tilstedeværelse i denne verden.
Nu ved jeg, han ikke er blandt os.
I trænger til mere hvile. Det driver over.
Nej, aldrig.
UENDELIGE VERDEN
Jeg lykønsker jer, sir Ralph. Kongen belønner forbrydere.
Kongen udviser taknemlighed for tro tjeneste og mod, sir Roland.
Ved at gøre nogle af os jævnbyrdige.
Ved at give jer Wigleigh igen?
Det syner ikke af noget i forhold til min storhed.
Han har derudover skænket mig Tench.
- Det er næsten så stort som Shiring - Er I blevet jarl af Tench?
Ja.
Tilgiv os, vi kommer sent. Odila ville
Lady Philippe.
- Det er længe siden. - Ja.
I har ikke forandret jer.
- Er det jeres datter? - Ja.
- Jeg er lord Ralph. Hvad hedder du? - Odila.
- Kom. Lærerinden venter os.
Din kjole er syet med stof fra min. Kan du lide den?
Lady Philippe? Må jeg tale med jer?
Gå bare. Jeg kommer.
Hvad vil I, sir Ralph?
Jeg vil anmode om jeres hånd Jeg har ventet så længe.
Siden den dag jeg så jer på markedet som ung mand.
Nu hvor vi er af samme stand.
Jeg forguder jer. Jeg vil give mit liv for jer.
Jeg vil dele min rigdom med jer. Jeg ved, I også holder af mig.
Nej. Jeg havde ondt af jer, da I som ung mistede jeres arv.
Men siden da har I begået både hor og mord.
Jeg ville hellere dø end gifte mig med jer.
Krigen har kostet alt for mange af Wigleighs jordejere livet.
Den jord har ligget brak. Vi må give jorden til dem, der kan dyrke den.
Vi har derfor besluttet at give jorden til George Perkin.
- Tak. - Hvorfor? Hvorfor til ham?
- Hvorfor ikke til os? - Han er jordejer, I er arbejder.
- Han kan ikke betale os. - Jeg betaler så godt, jeg kan.
I betaler os kun i mad. Og vi sulter.
Giv jorden til bønderne. Vi opdyrker den.
Kan I betale lejen?
Vi afdrager. Vi arbejder hårdere hvis jorden er vores.
Bøndernes opgave er at føde og støtte biskopperne og herremændene.
- Skatterne holder os, hvor vi er - Min beslutning står ved magt.
- Du sagde intet. - Det er farligt at sige den slags.
- Vil du hellere udplyndres? - Hellere fattig end i galgen.
- Nogen må forsvare vores ret. - Ikke dig! Du er en kvinde!
- Du får mig til at ligne en vallak. - Kæmp for dig selv og din familie!
Ingen kan kæmpe for dig. Du har en større pik end nogen mand.
Mor! Nej, hold op!
- I må ikke slås! - Lad være, mor!
Kom bare.
Gå. Forsvind fra mit liv!
Kom du noget til, mor? Mor, hvor går far hen?
- Hvordan er livet som bygmester? - Merthin! Du er tilbage!
Jeg er Elfricks eneste konkurrent.
Han er lavmester nu, så jeg får kun de opgaver, han ikke kan nå.
- Har min mor det godt? - Ja. Hun bliver glad for at se dig.
Og Caris? Er hun stadig nonne?
Moder Cecilia siger, du skriver en bog.
Fik du mit brev?
Jeg troede aldrig, du ville vende tilbage.
Er din familie med?
Den sorte død besøgte os. Min kone og mit barn døde.
Jeg blev også ramt, men Gud var ond og lod mig leve.
Det gør mig ondt.
- Og dig? - Jeg udøver lægekunst.
Jeg har endnu meget at lære.
Og nu? Er du vendt tilbage, eller gør du holdt på rejsen?
Det afhænger af dig. Hør på mig, Caris.
- Jeg har tænkt på dig. - Uden for klostret bliver jeg hængt.
- Ingen kan stadig tro, du er heks. - Jo, Godwyn.
- Så rejser vi tilbage til Italien. - Til det sted, hvor du mistede alt?
Mine følelser er værdige. Hvorfor besudler du dem?
Man forlader ikke marken i flere år og vender hjem til en høst.
Jeg er en anden nu. Det er du nok også.
Jeg har elsket dig, fra første gang jeg så dig.
Jeg er aldrig holdt op med at elske dig.
Bed for mig, men elsk mig ikke. Vær sød at gå.
Bør vi overhovedet føre denne krig?
Fra Frankrig forlyder det, at den sorte død har tyndet ud i dem.
Pesten har vundet krigen for dig.
Det er netop nu, du skal angribe, ikke trække dig tilbage.
Og hvem skal kæmpe for mig, mor? Dig?
Gud gav dig et tegn og sagde, krigen var retfærdig.
Hvorfor skulle han svigte dig nu?
Var det et tegn fra Gud eller en grådig budbringers kneb?
En opstand afsatte min far. En hemmelig orden beordrede ham død.
Der blev erklæret krig mod udlandet. Og til hvilken nytte?
For at du kunne komme til magten. Og nu kommer så den sorte død -
- som et tydeligt tegn på, at Gud ikke er fornøjet.
Skakmat.
- Du må hellere tage afsked. - Mon cher , vi er i mine gemakker.
Jeg mener forlade London. Jeg vil ikke se dig i mit hof igen.
Edward, hør på mig. Edward! Edward!
Jeg stod ved jeres søns side på slagmarken.
Denne gang tager han fejl. I fortjener lovprisning, ikke eksil.
Det bliver kun et eksil, hvis jeg ikke vender tilbage.
VINTERSOLHVERVSFEJRING
Merthin, dygtige knægt. Din væv efter italiensk tegning er fremragende.
- Hastigheden, kvaliteten. - Lad Merthin være, husbond.
- Kom og sæt dig. - Jeg vil mere end det.
Den skønne Petranilla.
- Vil du danse? - Danse?
Du må ikke afvise mig. Jeg er din herre, og du
er Kingsbridges smukkeste kvinde.
Jeg har ofte tænkt, det var ubesindigt af mig at lade dig gå.
Kan du og jeg mon stadig finde sammen efter alle disse år?
Det er mit allermest brændende ønske.
Vidunderligt.
Du er den skønneste af alle, jeg har kneppet.
Min herre
Lad os gå udenfor nu og kneppe og gemme dansen til senere.
Jeg er en ærbar kvinde.
Det var ikke et frieri. Jeg er jarlen af Shiring. Kom.
Spiller du kostbar?
Engang ville du have gjort -
- alt, jeg bad om.
Engang ville du ikke have spurgt på denne måde.
Du er heldig, hvis nogen vil kneppe dig i din alder.
- Hvad vil du? - Jeg vil skænkes et stykke jord.
Have hjemmel til at være lejer og ikke livegen på jeres ejendom.
Du har spurgt før. Det hjælper ikke, du kryber i støvet.
- Så giv jorden til min ældste søn. - Hvorfor skulle jeg det?
- Fordi han er jeres. - Forsvind.
Jeg vil udbringe en skål.
Må vinteren snart være omme, må foråret komme snart.
Må vore grøder vende tilbage, og må min kones patter aldrig hænge.
- Hvad er det? - Jeg er ikke sikker endnu.
Hvad er det?
Få ham til at hvile. Jeg er straks tilbage.
Søster Georgina. Jeg skal tale med dig.
- Er det, hvad jeg tror, det er? - Ja.
- Hvad gør vi? - Kun isolation kan standse det.
- Nogle påstår, alene synet smitter. - Det er umuligt.
Men måske luftbåren.
I Firenze bar de linnedmasker. Men jeg ved ikke, om det hjalp.
Tak.
Søster Mair? Alle skal bære linnedmasker for næse og mund.
- Hvorfor dog det? - Det beskytter os, mens vi arbejder.
Den sorte død er kommet til Kingsbridge.
I er syndere! Guds vrede har sænket sig over jer alle!
Syndere, hele bundtet! Gud viser ikke syndere som jer nogen nåde!
- Søster, hjælp os. - Vi gør vort bedste.
- Søster, har I det godt? - Ja.
Vi må finde flere værelser, så de syge kan isoleres.
Måske skulle vi konvertere et udhus til pesthus.
Nej. Det gavner ingen at give de døende plads. Tænk på omkostningen.
Det vil bedre deres kår. Måske kan det standse smitten.
Smitten er Guds straf over en ond verden.
Vi må have flere døde, så vi udrenser kødets synd.
Det er en forbrydelse at hindre Guds vilje i at ske.
Godwyn, I er ikke læge! I ved så godt som intet om disse sager.
Og hvad værre er for en teolog:
Jeres tro er ildelugtende og ond som selve den sorte død.
Guds straf?
Vi begraver børn!
Tilbeder I en Gud, som lader uskyldige
Ud.
Ud med det samme.
Afskyeligt!
Nuvel... vores tanke om at bære masker har han da forstået.
Så I, han dækkede ansigtet?
- Broder Thomas! Skynd jer! - Søster, hent vand til denne mand.
Broder Thomas, jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Herre? Værsgo. Det vil give jer lindring.
Jeg er ikke bange. Jeg er nysgerrig.
Jeg håber, han er mig nådig. At jeg ikke har taget fejl.
Jeg tror, du har ret.
Hvor er din maske?
- Jeg vil ikke bære den. - Tag den på.
Du må naturligvis træde i mit sted.
Jeg har bedt søster Mair om at stå fast på det.
- Jeg kan ikke træde i dit sted. - Kun du kan magte det.
- Men du glemmer, at jeg - At du har mistet troen?
Ingen sand troende kan frasige sig at have haft en lang, mørk nat.
Det er nu, du står din ildprøve.
Lad Gud fortsætte sit arbejde gennem dig.
Byg dit sygehjem, skriv din bog.
FEBRUAR 1342
DEN SORTE DØD HAR KOSTET EN TREDJEDEL AF ENGLÆNDERNE LIVET
Flertallet af nonnerne ønsker søster Caris som priorinde.
- Hvordan forhindrer vi det? - Jeg er villig til at modkandidere.
Nok foragter jeg min kusine Caris, -
- men selvjeg må erkende hendes popularitet.
Hvis I skal slå hende, må vi udnytte hendes mindre populære tiltag.
Brugen af masker kommer af bondsk overtro.
Undlad at bære maske.
Vi ved jo, at pesten er Djævelens værk.
Gud beskytter os -
- Og gør hende syg.
Søster? Hvor er jeres maske?
Masker er noget djævelsk vås.
Mor?
Hvorfor dog hidkalde mig så sent? Kunne det ikke vente til i morgen?
Hvad er du for en mor? Bringer du mig i fare?
Hun læser stadig kætterske skrifter. Jeg har set bøgerne.
Skrevet af arabiske vantro, som ønsker at udslette kristendommen.
Derfor foreslår jeg i al ydmyghed, at en anden af vore søstre, -
- jeg selv eller en værdigere kandidat, skal være priorinde.
Vi må straks samle alle klostrets relikvier og ejendele.
Vi rejser fra Kingsbridge og den skrækkelige pest.
- Er det en ordre, prior Godwyn? - Hvorfor spørger I?
Hvis det er en ordre... nægter jeg at adlyde
Der er brug for os her til at pleje de syge og begrave de døde.
Hvis pesten tager os, er det Guds sag.
Ikke vores. Alle, der ønsker at blive sammen med mig, er velkomne.
Enhver, som ikke adlyder mig, bringer sin udødelige sjæl i fare!
Det er også Guds sag.
Ikke jeres.
Vi rejser inden en time.
- Hvad vil I? - Jeg må tale med jarl Roland.
Slottet er lukket for alle på grund af pesten.
Sig, jeg bringer nyt om hans søn.
Hans sønner er døde. En forgiftet, en faldt i Frankrig.
De er ikke alle døde. Fortæl ham det.
Vent her.
- Hvad vil I? - Det er Petranilla, min herre.
Stod jeg ud af sengen bare for dig?
- Hvad er det om mine sønner? - Din søn lever, min herre.
Du er tosset. Hvem af dem?
Den søn, du ikke kendte til, som jeg bar. Vor kærligheds frugt.
Han lever.
Pesten har taget din forstand. Jeg har aldrig elsket dig.
- Gå hjem og dø. - Min herre!
Min herre!
Jeg har ledt efter jer Godwyn rejste i nat.
Naturligvis. Jeg gruede for at fortælle ham om afstemningen.
Ja, tillykke, moder Caris.
- Tror I på Gud, Thomas? - Ja, det tror jeg, jeg gør.
Hvor er han så? Jeg ser ingen Gud her.
- Man siger, hans ånd er skjult. - Og at hans veje er uransagelige.
Så uransagelige, at en ikke-troende skal lede hans kloster.
Hans eneste søns nære venner var fiskere, bønder, -
- en skatteinddriver og adskillige skøger.
I er en forbedring.
Jeg bringer mere nyt. Godwyn tog alle værdier.
- Også vore penge? - Ja, beklageligvis.
Hvad tror han, han kan købe?
Hold så op. En prinsesse græder ikke.
- Du må ikke tvinge mig derhen. - Prinsen af Castilien er rig, Joan.
Hvorfor kan jeg ikke få en englænder?
Spanien giver dig en trone, og vi får en allieret mod Frankrig.
- Jeg ser dig aldrig igen. - Selvfølgelig gør du det.
Du vender tilbage som dronning. Og det fortjener du.
Se på mig.
Af alle mine børn er du min yndling.
Jeg ønsker dig kun det bedste. Drag nu af sted.
- Jeg vil savne dig. - Jeg ved det.
MUNKEKLOSTRET I ST. JOHN IN THE FOREST
Broder Godwyn?
Prior Godwyn, broder Saul.
Prior Saul, prior Godwyn.
Vi er kun et halvt dusin. Og der er ikke plads til flere i dette kloster.
Sender I os bort? Vi kommer med guld.
I kan intet købe for jeres guld. Vi har ikke nok mad, intet logi.
- Og jeg frygter, hvad I har med. - Jeg tog kun de frommeste med.
- Vi vandrer ikke med pesten. - Hvor kan I vide det?
Hører I ikke? Vi er fromme.
I kan sove i laden i en uge. Hvis ingen er blevet syge
Der er for koldt.
I skulle være blevet i varme velforsynede Kingsbridge.
Folk der har brug for jer.
Hvor vover du at sige vi ikke er fromme?
Brødre
...prior Saul har opdaget sorte bylder på sin hals.
Han har frivilligt isoleret sig i laden.
Gud har lovet at beskytte mig mod denne forfærdelige plage.
Jeg vil alene pleje prioren.
I andre skal isoleres her, indtil sygdommen er forsvunden.
Lad os bede.
Prior Godwyn er forsvundet.
Nu kan kun jeg og moder Caris lede Kingsbridge.
Mange er bange for at forlade deres hjem.
Vi vil bede jer besøge dem og fortælle dem om de nye regler.
For det første skal alle bære masker.
Søstrene har lavet masker, som søster Mair deler ud.
Læg dem på jeres naboers dørtrin.
Vi skal bruge frivillige til at begrave de døde.
Lig skal fjernes fra gader og floder, -
- dækkes af kalk og begraves i massegrave.
For at inddæmme smitten skal Kingsbridge forskanses.
Bymuren skal være uindtagelig, og udefrakommende skal advares.
Det vigtigste er at tage hånd om de forældreløse børn.
Alle, der har en smule plads, må tage et barn ind.
Sluttelig er min indsættelse endnu ikke stadfæstet af den nye biskop.
Han vil ikke komme til Kingsbridge, før pesten er forsvunden.
Så for at kunne gøre reglerne til uomstødelig lov -
- må jeg komme til ham.
- Caris? - Hvad vil du?
- Jeg vil eskortere dig. - Jeg behøver ingen eskorte.
Nu ingen foredrag. Bare sig tak.
- Tak. - Ingen årsag.
BISKOP HENRIS SLOT
Kom ej nærmere. Fremsæt jeres ærinde og gå.
Moder Caris fra Kingsbridge. Jeg vil stadfæstes som priorinde.
- Hvorfor har Godwyn ikke skrevet? - Han flygtede, da pesten kom.
Han tog vore relikvier og alle vore penge med.
- Hvem leder så Kingsbridge? - Formelt betragtet ingen.
Den gejstlige stand er decimeret.
Flere andre har samme problem. Derfor tillader den hellige fader-
- nonner at tage imod skrifte og forestå begravelser.
I må ikke holde messe, men derudover er I nu prior.
Eders Nåde, er jeg prior? Jeg for...
- Eders Nåde - Gå nu.
Her skilles vore veje.
Må lykken stå dig bi, prior.
Skriv din bog, helbred de syge, og byg dit sygehjem.
Når alt dette er overstået, er du min.
Mor?
Skal jeg sende bud efter Ralph? Han kan være herved morgengry.
Jeg skynder mig.
- Må jeg betrejer en hemmelighed? - Naturligvis.
I mange år var jeg ufrugtbar.
Da jeg endelig fødte, var barnet dødfødt.
Mit hjerte bristede.
Min ægtemand, sir Gerald, bragte mig et andet barn i stedet.
Han sagde til mig, at barnets morvar død.
Jeg elskede den forældreløse, som var han min egen.
Snart fødte jeg en anden søn den retmæssige arving -
-til Shiring Slot.
Hans far og jeg skjulte sandheden -
- og udråbte ikke hans bror til bastard.
En besked, ærede herre.
Broder Joseph.
Tilgiv mig, broder. Vi bragte den med os til St. John in the Ferest.
Hvad?